Negri, Ada: Évforduló (Anniversario Magyar nyelven)
|
Anniversario (Olasz)
Non chiamarmi, non dirmi nulla Non tentare di farmi sorridere. Oggi io sono come la belva che si rintana per morire.
L’ore si spengano nel silenzio. Salga in torbide onde l’angoscia e m’affoghi: altro non chiedo che di perdere la conoscenza.
Ma non è dato. Quel volto, quel riso l’ho sempre davanti. Giorno e notte il ricordo m’è uncino confitto nella carne viva.
Forse morire io non potrò mai: condannata in eterno a vegliare il mio strazio in me, piangendo con occhi senza palpebre.
|
Évforduló (Magyar)Ne hívj, ne mondj semmit. Ne akarj mosolyra fakasztani. Ma oly vagyok, mint egy vadállat, mely elbúvik halálára várva.
Haljanak el csendben az órák. Törjön fel zavaros hullámokban, a gyötrelem, hogy megfojtson: nem kérek mást, mint, hogy az öntudatomat elveszítsem.
De ez nem adatott. Az az arc, az a nevetés mindig előttem van. Az emlék, mint egy kampó éjjel - nappal húsomba vág.
Talán nem halhatok meg soha, örökre arra ítélve, hogy őrködjem a bennem levő gyötrelem felett, sírva, szemhéj nélküli szemekkel.
|