Eötvös József: Panaszok
Panaszok (Magyar)Az ágon függ remegve A zöld levél, Körűlte vígan szállong Az esti szél.
Mért kell lekötve lennem? - Sohajtozik - Zöld a mező s rajt minden Virágozik.
De én az ághoz kötve Csak rab vagyok, A szép mezőn veled nem Szállonghatok'.
S a szellő átsuhanva A rét felett, Magával visz egy száraz Falevelet.
Mért kelle elszakadnom - Szól bús szava - A törzsről, hol az élet Oly szép vala?!
Kit elragadt tövéről A végezet, A földön nem talál az Más nyughelyet'.
|
Wehklagen (Német)Es hängt zitternd auf dem Ast, das grüne Blatt fröhlich schwebt es rund um ihr, in Abendwind bald.
Wozu bin ich verbunden? - Seufzt er Laut das Feld ist grün, alles blüht, auch das Unkraut.
Doch ich hänge an dem Ast festgebunden, kann nicht auf dem Feld fröhlich herumlungern.
Und die Brise durchgefegt über den Flur und nimmt ein dürres Blatt mit auf dem Laub Tour.
Warum musste mich trennen – fragt es so oft – von dem Stamm, wo das Leben schön war wie Loft!
Wer einmal von der Wurzel gerissen wirst auf der Erde, findet nicht anderen First.
|