Träumen XV (Német)
Im Schoß der silberhellen Schneenacht dort schlummert alles weit und breit, und nur ein ewig wildes Weh wacht in einer Seele Einsamkeit.
Du fragst, warum die Seele schwiege, warum sies in die Nacht hinaus nicht gießt? – Sie weiß, wenns ihr entstiege, es löschte alle Sterne aus.
Prag, März 1895 Feltöltő | Tauber Ferenc |
Kiadó | Insel Verlag, Frankfurt a.M. |
Az idézet forrása | Traumgekrönt |
Könyvoldal (tól–ig) | 78 |
Megjelenés ideje | 1896 |
|
Álmodás XV. (Magyar)
Ezüstfényű havas éj ölén szundítanak már a végek, ám az örök kíntól sínylődvén virraszt egy magányos lélek.
Kérded, e lélek mért bent tartja, búját éjbe mért nem tudja szórni? – Tudja, ha kiáradna, minden csillag ki is hunyna.
Prága, 1895. márciusa
|