Dem unbekannten Gotte (Német)
Noch einmal, eh ich weiterziehe und meine Blicke vorwärts sende, heb ich vereinsamt meine Hände zu dir empor, zu dem ich fliehe, dem ich in tiefster Herzenstiefe Altäre feierlich geweiht, daß allezeit mich deine Stimme wieder riefe.
Darauf erglüht tief eingeschrieben das Wort: Dem unbekannten Gotte. Sein bin ich, ob ich in der Frevler Rotte auch bis zur Stunde bin geblieben: Sein bin ich — und fühl die Schlingen, die mich im Kampf darniederziehn und, mag ich fliehn, mich doch zu seinem Dienste zwingen.
Ich will dich kennen, Unbekannter, du tief in meine Seele Greifender, mein Leben wie ein Sturm Durchschweifender, du Unfaßbarer, mir Verwandter! Ich will dich kennen, selbst dir dienen. Feltöltő | Efraim Israel |
Az idézet forrása | https://www.zgedichte.de/ gedichte/friedrich-nietzsche/ dem-unbekannten-gotte.html |
|
Az ismeretlen istennek (Magyar)
Most hogy még egyszer tovább lépve,
pillantásom előre küldtem,
feltartom magányban két kezem
magasba, hozzád menekülve,
szívem mélyén téged őrizve
emeltem ünnepi oltárt,
úgy, mint szolgád,
hívó hangod ismét esengve.
Erre ráírva izzik mélyen
neve ismeretlen istennek.
Övé vagyok,mind máig rablók közt élek,
maradtam e kötelékében :
Övé vagyok - s bár nehezékem
e harcban lehúz, ám de én
menekülvén,
szolgállak kényszer ellenében.
(De) meg kell értselek, ismeretlen,
téged, ki megragadod lelkem,
ki viharba viszed az éltem,
rokon szív vagy, (te) elérhetetlen!
(De hogy) szolgáljalak, (meg) kell értselek.
|